Te grăbești, Alexandre?
"Francezi, Polonia, stat cu 34 milioane de locuitori, nu mai e!"
"Olanda a depus armele. Armata belgiană tocmai a capitulat,"
"Armata germană înaintează. Peste 500.000 de soldați s-au predat."
"Jeanne d'Arc ar plânge dacă ar vedea."
- Băieți, știți ceva de 110? - Nu.
- Ai vești despre 110? - 110? Vino cu mine!
Căpitane, iată un subofițer din 110.
- Ești din 110? - Da, căpitane. Sergent-șef Maillat.
- Unde e unitatea 110? - Nu știu, am pierdut legătura.
- Când? - leri după-masă.
Unde? Știi să citești o hartă?
- Aici, la Killem. - Au ocupat Killem?
- Da. - Transmite, locotenente!
Sunt la Killem. Ești liber, sergent.
- E chiar atât de grav? - Ai văzut harta.
- Și eu ce fac? - Știi să înoți? Bine.
Ajungi la Dunkerque și traversezi. 1 8 km nu e atât de mult.
Știi ce e de cealaltă parte? Anglia. Acolo e liniște.
În Anglia se joacă tenis în acest moment.
- E adevărat că ne îmbarcă? - Pe englezi, sigur. Dar pe noi...
- Bine. Salut! - Salut!
"Jeanne d'Arc ar plânge văzând cum curge încă sângele nobil francez,"
"De ce atâtea sacrificii? De ce vă luptați?"
"Pentru comercianții de tunuri și magnații financiari englezi?"
"Anglia va lupta până la ultimul francez,"
- Sunt îndrăzneți. - Crezi că suntem încercuiți?
- Aiurea! E o minciună! - Nu e minciună, e adevărat.
Știi ce e un buzunar, abate? Suntem într-un buzunar.
La 60 de ani le vei putea spune enoriașilor tăi
că nemții te-au luat prizonier în buzunarul de la Dunkerque.
Nu mă vor lua prizonier. Un buzunar se poate traversa.
- Trebuie să luăm o decizie! - Plecăm!
- Unde? - La mare.
Tocmai am suportat 200 km pe jos în 6 zile.
Merităm un weekend, nu-i așa?
WEEKEND LA ZUYDCOOTE
Sâmbătă dimineață 1 iunie 1940
- Ticălosule! - Pleacă de acolo, pentru Dumnezeu!
- N-auzi? - Eu?
Da, tu. Pleacă, nu vezi că ne dai de gol?
Băieți, sunteți nebuni. Credeți că un avion cu 500 km pe oră...
Nenorocitule, o faci intenționat? Stai să ies, că te fac bucăți.
leși! Vino, te aștept! Grăbește-te, vine un alt avion!
- N-ai o țigară? - Scuză-mă, nu te-am văzut.
Nu îmi place să fumez, dar îmi alungă frica.
- Ține, ia mai multe! - Nu. Nu-ți mai rămân ție.
Ba nu. Nu m-au costat mult, patronul bistroului n-a vrut să i le plătesc.
- Îți bați joc de mine? - Nu.
- Ți-a refuzat banii? - Da.
- Nu se poate! Era nebun? - Nu. Era doar demoralizat.
Demoralizat? Spui niște cuvinte...
Demoralizat? Eu aș vrea să fie toți așa.
Ar fi amuzant. Ai intra în magazin, ți-ai alege ce vrei.
Le-ar împacheta, ți-ar surâde și ai pleca fără să plătești.
Vorbești de o societate imaginară.
- Unde mergi? - La Sana.
Și eu. Așteaptă-mă! Stai o clipă, am o clientă.
Vezi? Tot taxi. Nenorociții!
Trebuia să-mi dau seama când au întrebat cine știe conduce.
M-am lăsat prostit. E a zecea în dimineața asta și mai urmează.
Hai, împinge!
Fir-ar să fie! Altă problemă!
Dați-vă la o parte, am un plic pentru general! E urgent.
- Unde vrei să stau? - Dă înapoi!
- Dă-te tu înapoi, ești cu mașina! - Nu voi face 4 km în marșarier!
Îți ordon să te retragi, înțelegi?
Locotenente, am ordin să transport civilul în Sana.
- E ordinul căpitanului Blajy. - Nu-mi pasă de el! Dă înapoi!
Eu mă supun căpitanului. Nu primesc ordine de la altcineva.
Cum? Nu te supui unui ofițer? Te învăț eu ce e disciplina!
- Dispari, cu căruța ta cu tot! - Așa vorbești în fața unei moarte?
- Îți bați joc de mine? Dă înapoi! - Așteptați!
O putem rezolva. Vezi mașina asta? O împingem.
Urcăm căruța pe taluz și poți trece.
- Bine, facem așa, dar repede! - Ajutați-ne, băieți!
Hai!
- Ce este? - Alunecă.
- Urc-o! Ai reușit? - Da.
La comanda mea!
- E mai greu decât credeam. - Îi simți toată greutatea.
Nu e vina fetei. Pe ea aș ridica-o cu o mână.
- Căruța e de vină. - Nici fata nu e prea ușoară.
Amândouă.
Bine. Mulțumesc și la revedere, băieți!
Ai văzut? M-ar fi împușcat, măgarul!
E o junglă! Cei cu pistolul fac legea.
lar pe urmă îmi oferă o țigară! N-am nevoie de țigara lui!
Vei regreta! Nu mai are benzină.
Nu benzina lipsește aici. Ai mașini și motociclete la dispoziție.
Ai dreptate. Nu mașinile lipsesc ci drumul.
Ai grijă!
Crezi ce se spune? Vor veni nemții cu tancuri?
Și cu aruncătoare de flăcări? Ne vor omorî pe toți?
Se poate. Totul e posibil în război. Oprește!
Cum? Cu zdruncinăturile astea se tot deplasează.
E foarte tânără. Viața ți-a jucat o festă urâtă, fetițo!
- E dezgustător. - Te vei obișnui.
Ba nu. Ceea ce le reproșez multora e tocmai faptul că se obișnuiesc.
Se instalează în război, înțelegi?
Nu știi cât e de interesant să te aud vorbind.
- Nu ești cumva institutor? - Nu. De ce?
- Așa credeam, cu aerul tău serios. - lnstitutorii au un aer serios?
Am cunoscut și câțiva caraghioși.
Cred că faptul că-i învață pe copii le dă aerul ăsta.
Par mereu gata să te atenționeze să nu spui prostii.
- Eu așa par? - Tu așa pari.
Trebuie să te las. lau masa cu amici, printre dune.
- Deci ne despărțim? - Da. Salut, bătrâne!
- Pe curând! - Mulțumesc. Nu ne grăbește nimic.
Nu-ți faci probleme? Risipești 30 de litri ca să-ți umpli bricheta.
Pentru cine vrei să-i păstrezi? Pentru nemți?
Are dreptate, băieți! Doar nu le vom lăsa cadouri!
Încă unul pe care nu-l vor avea nemții!
Și un altul! Poftim!
- Salut, Alexandre! - Salut, tăicuțule!
- Maillat, când? - Ce când?
- Când ne abandonezi? - Încă nu.
Unde sunt ceilalți? Și abatele? Ce fac? Nu e ora mesei?
Își citea cartea de rugăciuni. A plecat să caute pâine.
- Și Dhery? - Nu știu.
Cred că vrea să facă ceva. E ciudat de câtăva vreme.
- Încă o pacoste! - Ascultă! Cred că e un comunicat.
Ascultați comunicatul Marelui Cartier General!
În nord, operațiunile se desfășoară cu aceeași duritate
în jurul taberei fortificate de la Dunkerque.
72 de avioane inamice au fost distruse sau stricate
de către forțele noastre aeriene, care continuă să lupte eroic,
în sectorul Dunkerque, pentru stăpânirea cerului.
Dacă "stăpânirea" continuă tot așa, nemții sunt aici în 2 zile.
- Stai pe locul lui Dhery. - Locul lui Dhery?
Locul lui Pierson. Locul lui Maillat. Locul lui Alexandre.
Ne-am instalat aici de ieri și avem deja mici obiceiuri.
- Ne-am instalat și noi o dată... - Tu ești genul periferiilor.
Faci ordine în colțul tău și nu-ți pasă de nebunia generală.
Pot face ceva în nebunia generală? Nu m-a întrebat nimeni.
- Ce ai făcut dimineață? - Nimic. Am omorât un șobolan.
- De ce? - Nu știu.
Vezi, am omorât totuși ceva în acest război.
- N-avem nimic de băut? - Whisky-ul lui Dhery.
Nu! Lasă-l! Eu sunt cu aranjatul! Altfel mi le deranjezi pe toate.
Hai, Alexandre, mai vorbește-mi de soția ta!
- E brunetă, nu-i așa? - Da. Brunetă cu ochi albaștri.
- Cu umeri frumoși? - Da.
- Și un dos frumos? - Da.
- Și picioare lungi? - Ce picioare are!
Îmi plac picioarele frumoase. Dau clasă.
Cu picioarele ei lungi, soția mea pare un crin.
- Crinul nu are picioare. - Știu ce spun.
Soția mea seamănă cu un crin.
Mă deranjează că i se pare că nu îi vorbesc destul.
- N-am despre ce să-i vorbesc. - Vorbește-i de sufletul ei.
Femeilor le place să le vorbești de sufletul lor.
- Mai ales când le mângâi. - Te-ai îmbătat.
- Nu cu un sfert de whisky. - 2 sferturi.
3 sferturi... și nu sunt beat.
- Ce e? - Dacă scap, îți pun coarne.
- Vezi bine că ești beat. - Nu văd legătura.
Îmi amintesc că într-o noapte ploua și vântul sufla foarte puternic.
Eram cu soția mea în pat, la căldură, cu o veioză aprinsă.
Așa e viața. Atunci nu ne păsa de nimeni.
Nu existam decât noi 2, în pat, la căldură, cu veioza.
Îmbracă-te în civil și fugi la ea!
- La naiba! Ne aruncă obuze de 77? - Dacă nu sunt, le imită bine.
- La cât tragi cu 77? - Ca și cu 75, la cel mult 10 km.
Atunci nemții sunt la mai puțin de 10 km?
Bravo, calculezi bine. Bătrâne, situația e clară.
Aici e marea. Acolo înaintează nemții.
lar noi suntem aici, pe o mică fâșie de teren care se îngustează.
Ca la spălat.
Cine vrea un dulap rustic din nuc lăcuit?
Dacă eram în civilie, pariez că îl vindeam cu 200 franci.
Vi-l dau cadou. E lemn de calitatea 1 pentru foc.
Îmi place mâncarea caldă. Câtă marfă e abandonată pe plajă!
Eu sunt amator, dar băieții serioși pot să facă milioane.
Milioane! Auzi Maillat? Milioane!
Ce să fac eu cu milioanele tale? Dar n-aș refuza un submarin.
- Pierson, oprește-te! - Ce te-a apucat?
- Mergeai drept spre el. - Drept spre ce?
- Vezi craterul? E un obuz de 7 7. - Aveți noroc.
- Nu putem lăsa obuzul acolo. - Lasă-l în seama mea!
- Ești nebun! - Fă ce spun și nu sufla un cuvânt!
Ai găsit pâine? Ești tare, abate!
Da, nu mă plâng.
- Cine ți-a dat-o? - Bucătarul din Sana.
- Te-au ajutat surorile, abate? - Nu. E o afacere comercială.
- M-a costat 40 de franci. - 40 de franci? E o avere!
- 10 franci de persoană. - 10 franci? Ești nebun?
- Asta numești tu afacere? - Dacă vrei, plătim și pentru tine.
Cât privește banii... Știi că trebuia să aduci apă?
- Nu pot face totul. - Hai la supă! E gata.
- Ce face Maillat? - Nu știu.
Mereu se plimbă imbecilul! Maillard!
Sosesc!
Maillat, ce faci acolo?
- Băieți, e nebun! Veniți repede! - De ce strigi așa?
- lmbecilul! - Doar asta spui? Opriți-l!
Spuneți-i să se oprească! Nu e bine să te joci cu așa ceva.
- Ne aruncă pe toți în aer! - Taci! lar vei face urticarie.
- E nebun! - Preferi să-ți explodeze în față?
Alexandre, dă-mi un ștergar! Arde.
- Oprește-te! Nu vreau să mor! - Nici eu.
- Stai să te ajut! - Oprește-te, altfel explodează!
- Lasă-l în pace! - Ce prostie gratuită!
- Taci! - Eu mă duc după apă.
- Bine. Du-te după apă. - Mă duc.
- Pleacă! Ce mai aștepți? - E rândul meu, nu-i așa?
- Cine zice contrariul? - Numai asta lipsea!
- Abate, dă-mi o grenadă! - Ce vrei să faci?
O detonez printre dune.
- Ce cauți? - O grenadă.
Toți sunteți nebuni!
- Vin cu tine. - Stai aici! Ocupă-te de mâncare!
Mi-e foame!
Îi e foame. Nu-ți aprinde pipa, mâncăm!
Ce naiba face?
- La masă! Mi-e foame! - Prostul! Mai bine nu zic nimic.
- Nu-l așteptăm pe Dhery? - Nu. Începem.
- Ai aflat ceva? - Nu sunt vești despre 110.
Un rănit mi-a spus că sunt francezi ce rezistă după canalul Des Moeres.
- Se bat ca leii. - Vorbește mai tare! N-aud nimic!
- Lasă-l să vorbească. Atât? - Și englezii rezistă la Bergues.
- La Bergues? Deja se luptă acolo? - Buzunarul se micșorează.
- Și îmbarcarea? - La Bray-Dune se îmbarcă englezii.
Francezii o vor face mai degrabă la Dunkerque, pe rând, pe unități.
- Ceea ce ne exclude pe noi. - Preoții sunt mereu bine informați.
- Își bagă nasul peste tot. - Mă calci pe nervi, știi?
- Vorbești ciudat pentru un preot. - Mă adaptez.
lată-l pe Dhery! Va fi furios că nu l-am așteptat.
- Merge, băieți? - Merge!
Fir-ar să fie! Dhery!
Băieți, să vedeți ce-am pățit! Obuzul m-a trântit la pământ.
M-am ridicat, n-aveam nimic rupt. Dar uite ce a rămas din bidoane!
- Dhery, mâna ta! - Ce e cu mâna mea?
Ce mână? Mâna mea!
- Whisky-ul! - Mâna mea!
- Nu e nimic grav. - O poți mișca?
- Mâna mea! - Ce e cu mâna ta?
Nu a rămas cu bidoanele. O poți mișca, nu-i așa?
- Băieți, voi leșina. - Te ducem la rulotă, la pansat.
- Nu! Duceți-mă la Sana! - Pentru asta? Ești nebun?
Duceți-mă la Sana, ori merg singur!
- Ascultă! - Lăsați, mă duc singur.
- Nu exagerezi pentru o zgârietură? - Zgârieturile pot fi mortale.
Sana e plină de adevărați răniți. Te vor da afară imediat.
Hai, bea!
Băieți, mă lasă puterile!
- Ce părere ai? - Nu știu. Poate că are ceva.
- Bine, ai câștigat. Te ducem. - Așteaptă, te ajut!
Vom fi 2 să aducem corpul.
- Îl cauți pe dr. auxiliar Cirilli. - Cine e?
- E un doctor pe care îl cunosc. - De când?
Nu contează. Mi-am zis că e bine să cunoști un doctor acum.
- Parcă te simți mai bine. - Nu spune prostii!
Bărbat necunoscut, 1,75 m, puternic,
pansat la piciorul stâng și la coapsa stângă.
Necunoscut, copil, sex masculin, vârsta aproximativ 2 ani,
îmbrăcat cu o bluză albastru cu alb, cu un pulover roșu,
înfășurat într-un șal negru din lână.
Necunoscut, copil, sex nedeterminat, aparent de 10 ani.
Nu uiți? Îl cauți pe Cirilli, altfel stau la coadă și pierd sânge.
Nu crezi că exagerezi? Aproape că nici nu mai sângerezi.
- Și dacă fac o infecție? - Da, e o adevărată epidemie.
Enervant este că n-au găsit încă vaccinul.
- Du-te! - Te pot lăsa? Te descurci?
Du-te!
- Cum îl cheamă? - Cirilli!
- Vreau să vorbesc cu dr. Cirilli. - E ocupat.
- Scuzați-mă, e pentru un prieten... - Prietenii nu contează aici.
Să stea la coadă, ca toți ceilalți.
Anunță-l că îl caută locotenentul Dhery!
Nu e vorba de zgârietura asta, e ceva urgent!
- O clipă. dle. locotenent! - Bine, o clipă!
Pentru un muribund, văd că te descurci bine.
- Dacă nu te credea locotenent? - lmposibil.
Prestigiul îi intimidează pe cei ca el.
- Cu mine nu ți-ar fi mers. - Ție ți-ar fi fost milă de mine.
Dle. locotenent, veniți, vă rog!
- Tu erai? Așteptam 1 locotenent. - Eu, locotenent?
De ce nu? Dacă războiul mai durează puțin... Sunt prietenii tăi?
- Bună ziua! Cu ce te pot ajuta? - E simplu, doctore.
Vino la cină deseară. Avem un bucătar excelent.
- Claude! Scuzați-mă! - Nu e nimic. Sunt câțiva prieteni.
Dre., rămâne pe deseară? Dacă dra. dorește să vină și ea...
Avem multă treabă. Lucrăm aproape 24 de ore din 24.
- Ce ai pățit la mână? - Nimic. E suflul de la un obuz.
O lovitură de la distanță pe care voiam să o trimit în corner.
Bine, vino să te pansez! Aici, pentru că dincolo e un măcel.
Prefer să nu-l vedeți. Stai jos! Rana e curată.
- Da, am spălat-o cu whisky. - Cu whisky adevărat?
Dacă aș avea, l-aș folosi pentru uz intern.
Ți-am păstrat și ție, doctore! Dacă vrei, deseară... Vino!
Mă ispitești. Nu sunt alcoolic, dar aici simți adesea nevoie să bei.
Atunci, ne-am înțeles. Vino să te aprovizionezi!
- Deseară, la ora 6. - Bine, venim.
- Nu trebuie un antitetanos? - Ar fi bine, dar avem prea puțin.
Nu-ți bate capul, dre.! Chiar el zice că nu e atât de grav.
Am pansat rana. Peste câteva zile va rămâne doar o cicatrice.
Nu știu cum să-ți mulțumesc, dre. Ne vedem deseară, la ora 6?
La ora 6. Dar numai pentru 5 minute. Gata!
la și seringa, să-mi faci injecția. Așa vom fi amândoi mai liniștiți.
Dhery, de azi îmi poți cere orice serviciu.
Te voi trimite la plimbare, pentru că mi-a fost foarte rușine.
Noroc că era și Jacqueline, ca să mai uiți de restul.
- Jacqueline? - Da. lnfirmiera.
- N-am observat-o. - N-a observat-o.
- Cum ți s-a părut? - Nu e rea, dar nu prea are sâni.
Mie mi-e totuna, nu mă servesc niciodată de ei.
Vă las, băieți! Am o întâlnire. Mulțumesc.
- Nici n-a remarcat-o pe Jacqueline. - Pe bună dreptate.
Cum adică? Vrei să spui că...?
Nu. Vreau să spun că nu poate profita de pe urma ei.
Dacă ar putea să o transforme în aur și să o vândă, atunci l-ar interesa.
Continuă! Îmi place când spui prostii.
Profită! Poate e ultima dată.
- Așadar pleci? - Da, la Bray-Dunes.
- Se pare că acolo e îmbarcarea. - Mă voi plictisi fără tine.
- Nu ești singur. - Sunt cu Dhery.
- Mai e și Pierson. - El e preot.
- Și ce dacă? - Nu știu să vorbesc cu preoții.
Unii nu știu vorbi cu femeile, eu nu știu să vorbesc cu preoții.
Cu preoții nu vorbești. Îi asculți.
- Te-ai gândit bine? - Da.
- Te ajut să-ți faci bagajele. - Nu mă interesează.
Pleci așa, pe loc? Dacă nu merge, te întorci la rulotă, fără discuții.
Promit.
- În fond și tu mă părăsești. - Eu?
Hai, Alexandre, vino cu mine așa cum ești! Nu sta pe gânduri!
Visul meu e să încheiem războiul așa cum l-am început.
- Cu un discurs de-al lui Daladier? - Nu. Cu o beție cu Pernod, cu toți.
Aici radio Stuttgart.
Am avut tancuri și bombardiere invulnerabile,
dar azi, soldații francezi abandonați,
trădați de amicii lor britanici, ridică brațele
și se predau cu sutele de mii pe câmpiile Oise, Aisne și Flandres.
Pe voi, ultimii combatanți francezi, frații noștri,
vă rugăm să încetați această luptă absurdă și inutilă.
Onoarea voastră e salvată.
Germania, care nu a vrut acest război...
- Nu, mulțumesc. - Dă-te la o parte!
- Vreți o fotografie? - Nu!
- E un aparat foarte bun. - Nu!
E un aparat...
- Unde mergi așa? - De ce te interesează?
- Vrei să te îmbarci? - Da. Te deranjează?
Nu e în interesul tău. Socotește puțin.
Bombardamentele din timpul traversării, submarinele, minele.
Și chiar dacă ai norocul să ajungi în Anglia, ce vei face acolo?
Îți vor da o armă și te vor trimite în Bretagne, înapoi pe front.
Atunci ce rost are să te îmbarci?
Crede-mă, e un gest prostesc să te îmbarci!
Ascultă, Dhery, tu insiști să rămâi dintr-un motiv. Care?
- Am o combinație. - Ca să vezi!
Mă îmbrac în civil și mă instalez într-o casă...
lar când vin nemții, îți cer actele și s-a zis cu tine.
Tocmai. Actele mele sunt în regulă. Poftim, privește!
Sunt reformat pentru boală de inimă.
- Nu e frumos? - Cirilli?
Nimic nu-ți scapă.
Nu e o idee bună?
Dacă te-ntreabă nemții ce faci aici?
Aici locuiesc. Am chiar și o chitanță de chirie.
- O chitanță falsă? - Nici vorbă.
Am închiriat o mică fermă, nu departe de aici.
- De când? - De ieri.
- Și de ce îmi spui mie? - Vreau să intri și tu.
- Eu? De ce? - Pentru că ești simpatic.
Mă găsești simpatic, mulțumesc. Acum spune-mi ce vrei de la mine.
Nimic, te asigur.
- Spune-mi, vorbești bine germană? - Asta era! Ai nevoie de interpret.
Ascultă-mă și nu te enerva. Voi face rezerve la ferma mea.
Pantofi, pneuri... Curând se vor vinde ca pâinea caldă.
Fac stocuri. Mai dificil va fi, însă, cu permisele de transport.
lar rolul meu e să aranjez lucrurile cu nemții.
- Exact. - Și îmi dai un procent.
- Evident. - l-auzi!
Ce spui?
- Ai văzut ultimele vești? - Care vești?
Weygand a reformat o armată. A reluat ofensiva prin sud.
Au recucerit Abbeville, Boulogne și înaintează spre Calais.
Dacă e așa, în 2 zile sunt aici.
- Glumești, nu-i așa? - Ai încurca-o dacă așa ar fi.
- Îți convine înfrângerea noastră. - "Îmi convine". Nu e vina mea.
- Refuzi? N-ai curaj? - Te-aș încurca.
Nu știu număra. 2 plus 2 fac 5. 5 cu 5, 1 2.
Vezi? Nu sunt făcut pentru afaceri.
Eliberează trecerea!
Aduceți-l aici! Puneți-l acolo!
Britanicii la dreapta, francezii la stânga!
Englezii la dreapta, francezii la stânga!
Britanicii la dreapta, francezii la stânga!
Suntem încă în Franța, nu-i așa?
Ne împart așa pentru că nu vor să ne îmbarce.
E o glumă! Doar nu va face legea un englez!
Nu mișca, merg să-i vorbesc!
- Vorbiți franceza? - Francezii la stânga!
- Francezii sunt îmbarcați aici? - Englezii la dreapta!
Francezii la stânga! Secțiunea 5, începeți îmbarcarea!
lertați-mă, v-am întrebat ceva.
Am spus "francezii la stânga, englezii la dreapta". Nu înțelegi?
- Da. - Vorbești engleză?
Da. "Corner, penalty, goal-keeper,"
Foarte interesant! Secțiunile 5, 6, 7, 8, începeți îmbarcarea!
Secțiunile 9, 10, 11 și 12, fiți gata de îmbarcare!
Nu mai trage! Culcă-te!
- Vor reveni, vacile! - Nu te prosti! Culcă-te!
Îți spun că vor reveni!
L-am nimerit!
Nu-i așa că e frumos?
Nu trageți! Să-l prindem viu!
Nu trageți!
- Dezgustător. - La cine te referi?
La nimeni în mod deosebit.
Tu de colo! Francezule!
- Felicitări! Țintești foarte bine. - Ce vrea?
- Cred că te felicită pentru... - Bună din nou, dle. "goal-keeper"!
Mai vrei să te îmbarci?
"Englezi la dreapta, francezi la stânga," Am înțeles.
Scuze, am primit ordine. Dar pot să îți dau un sfat pentru îmbarcare.
Caută-l pe căpitanul Gerald Clark la Bray-Dunes, într-o casă galbenă.
Pe ea scrie "Birou de îmbarcare." Spune-i că te-a trimis Robinson.
Mulțumesc. Căpitanul Clark, ați spus?
Da. Cred că se poate.
- Noroc, dle... - Maillat.
- Ești singur? - Sunt singur de 8 zile.
- Mi-am pierdut toți amicii. - Sunt morți?
Nu. l-am pierdut în timpul nopții, în retragerea din Belgia,
între Bruges și Furnes. Ce mai marș!
O zi și o noapte fără oprire. La final, dormeam mergând.
Nu mă vei crede. Când m-am trezit, eram pe un drum secundar.
Mă abătusem de la rută, dormind. M-am trezit singur.
Toți cei din compania mea erau din Bezons, ca mine.
- Îți plăceau cei din Bezons? - Da. De ce?
În ultimul timp nu îmi mai suportau mitraliera.
Îmi spuneau "Pinot", pentru că așa mă cheamă. Nu e amuzant? Pinot.
- Nu. - Ziceau: "Ești prost, Pinot".
"Lasă arma. Atragi atenția avioanelor asupra noastră,"
lar eu întrebam dacă le place să fie omorâți ca iepurii, fără apărare.
Îmi spuneau: "Tu ne aperi? Ne faci să râdem,"
"Nu rămâne cu noi dacă vrei să faci pe viteazul!"
Eu îi făceam ramoliți și fără curaj. Așa, direct. Ne certam.
Într-o noapte au încercat să-mi ia arma. Urât, nu-i așa?
Când i-am pierdut, nu m-aș mira să fi scăpat ei de mine intenționat.
- Așa, direct. - Îți bați joc de mine?
Nu îmi bat joc de tine. Bine. Salut, bătrâne!
- Unde mergi? - Încerc să mă îmbarc.
- Îl caut pe căpitanul Clark. - Căpitanul Clark?
- Da, căpitanul Clark. - lmposibil.
- De ce? - E imposibil.
Te întreb de ce e imposibil.
- E în conferință. Unde mergi? - Nu mă întorc.
Am înțeles. Revin.
Doriți ceva, dle.?
Scuzați-mă. Mă întrebam dacă mai trăiți.
- Am intrat să văd. - Dar nu mă cunoașteți.
Ba da. Ne-am văzut dimineață, în timpul bombardamentului.
Erați la fereastră cu binoclul. Cred că mi-ați făcut semn.
- Da. Dv. erați? Vă credeam un hoț. - Par un hoț?
Nu. Dar ieri a venit un soldat și ne-a luat jumătate din provizii.
Avea un revolver, ca dv. și m-a amenințat.
- Sunteți singură aici? - Nu. Cu Antoinette și bunicii mei.
Ei sunt în pivniță. Eu eram sus, v-am auzit și am coborât să văd.
Sunteți curajoasă. Mă pot spăla pe mâini?
Canalizarea e distrusă, dar avem apă din fântână.
- E sălcie. Nu vă deranjează? - Dimpotrivă. Sarea conservă.
Poftim, vă dau revolverul meu. Așa, dacă devin rău, trageți.
- Văd cu cine am de-a face. - Vă înșelați.
- Poate vreau să vă sărut. - Credeți că aș trage pentru atât?
- Nu? - Am mai fost sărutată, știți?
Când vărul meu Rene vine în vizită, mă sărută.
- Cum? - Pe obraz.
Dar nu țintește bine. Ajunge mereu pe gât sau pe colțul gurii.
E Antoinette, sora mea mai mare.
- Bună ziua, Antoinette. - Bună ziua, dle. M-ai speriat.
Adu un prosop! E complet ud.
E fricoasă. Dacă era după ea, am fi părăsit deja casa.
Nu știți ce bine e să fii din nou într-o casă.
lntrați în sufragerie, dle.
- Miroase bine prosopul. A lavandă. - Pun săculețe între rufe.
Antoinette se sfiește să vă spună, dar e bucuroasă că sunteți aici.
- Beți ceva? - Spune că îi e mai puțin frică.
- De ce? - Nu știu.
- Poate pentru că sunteți soldat. - Bombele cad și pe militari.
De asta și există.
- Ascultați! Bombe! - Nu. Sunt obuze.
- Ce diferență e între ele? - De aproape, par la fel.
Cred că ar fi mai prudent să coborâm în pivniță.
Nu tremura așa! Coboară în pivniță, vin și eu.
La revedere, dle.! Vino repede!
- Și eu trebuie să plec. - Deja?
Voiam să vă invit la cină deseară. Veniți, ne-ar face o mare bucurie!
Deseară nu voi fi aici. Încerc să mă îmbarc.
E o nebunie! Bombardează mai ales vasele!
Nu e o nebunie să rămâi în această casă, expusă bombelor și jafurilor?
E casa mea! Nu-mi voi părăsi casa! N-aș mai avea nimic.
- Reveniți? Reveniți mâine? - Dacă sunt aici, da.
- La revedere, Jeanne! - Și dv. țintiți prost.
Mă cheamă Julien.
Vreau să îți spun ceva, dar să nu îți bați joc de mine.
Spune!
Crezi că e normal ca o călugăriță să aibă un cuțit în pantof?
- Spui prostii. - Le-am văzut. Erau 2.
Una s-a împiedicat de o pușcă, la nici 10 m de mine.
A căzut și am văzut imediat cuțitul.
Știi ce cred eu? Ai văzut un pantof ortopedic, cu legături de metal.
- Nu te agita, bătrâne! - Îți spun că am văzut un cuțit!
Sunt absolut sigur că am văzut un cuțit.
- Ai văzut un cuțit și gata. - Ba nu e gata!
Acum un sfert de oră le-am văzut intrând în biserică.
Călugărițe într-o biserică? Nu ți se pare normal?
Ai fost la biserică? E o ruină. Nici altarul nu mai e în picioare.
- Și ce dacă? - Vreau să am inima împăcată. Vii?
- N-am timp de pierdut. - Atunci merg singur. Salut!
- Băieții din Bezons au imaginație. - Da, vom vedea. Vino!
- Spune, călugărițele, cuțitul... - Taci! Ai auzit de coloana a 5-a?
Un parașutist neamț deghizat în preot
a omorât un colonel englez la Bergues.
- Hugo! Atenție! - Ce e?
- E cineva. - Cine? Un soldat?
- Da. - Singur?
- Doi. - Repede!
Ce spui, Pinot e un prost?
lar ai făcut treabă bună azi, drăguțo!
Plecăm? Eu zic să plecăm, dar nu știu unde.
La popota mea e un loc. Eu plec. E lângă grilajul de la Sana.
E o ambulanță. Întrebi de Alexandre. Îi spui că-l înlocuiești pe Maillat.
- Cum? Nu mă pot invita singur. - Eu te-am invitat, deșteptule!
Îi spui că, dacă nu vin deseară, înseamnă că am reușit.
Dacă am un comision de făcut, atunci e altceva.
- E gata conferința? - Poți intra.
- Dv. sunteți căpitanul Clark? - Da. Cu ce vă pot ajuta?
Aș vrea să mă îmbarc cu trupele engleze.
Căpitanul Robinson mi-a spus că m-ați putea ajuta.
Căpitanul Robinson. Îl cunoașteți?
- Da. Am jucat fotbal împotriva lui. - Înțeleg. Cum vă numiți?
Maillat.
- Ajunge așa? - Da. De ce?
Nu știu. Nu trebuie o pecete, o ștampilă?
Vouă, francezilor, vă plac foarte mult ștampilele.
De care doriți? Poftim, aceasta e tringhiulară. E mai originală.
- Nu primim francezi. - E de la căpitanul Clark.
Fără francezi. Pleacă!
- Fără femei pe plajă! - E soția mea, sergent.
- Am spus "fără femei pe plajă"! - Ce spune?
- "Fără femei pe plajă". - Pleacă!
Nu face scandal, John! Să încercăm în altă parte!
Fără francezi aici. Îmbarcăm doar englezi.
- Asta nu valorează nimic? - Mă tem că nu.
- Și-a bătut joc de mine? - Vă asigur că e semnatura lui.
Apreciez mult umorul britanic, mai ales pe timp de pace.
- lar tu! Vino încoace! - Las-o, sergent! E soția mea.
- Am spus "fără femei pe plajă"! - Și eu am spus s-o lași în pace!
E soția mea!
Vino! Nu insista, vezi că nu ai ce face.
Ascultă, John! Pleacă! Eu mă voi descurca singură.
- Pe tine te vor face prizonier. - Nu plec fără tine.
- Mulțumesc. - N-avem nicio șansă.
Bănuiesc că au ordine, dar pentru noi doi e îngrozitor.
- Sunteți franțuzoaică? - Ne-am cunoscut la Lille.
Ne-am căsătorit acum 3 săptămâni, chiar înainte de 10 mai.
E tare! E o țigară franceză tare.
Hai, Helene!
Întoarceți-vă!
Maillat!
Ne vedem pe plajă!
- Maillat, unde mergi? - Să-mi caut prietenii între dune.
- Nu mai vrei să te îmbarci? - Ba vreau.
Căpitanul Clark mi-a dat un permis de trecere, dar nu pot trece.
N-ai putut trece? Extraordinar! Vino cu mine, rezolv eu!
- Cum ți se pare războiul acesta? - Trucat.
Serios?
Aveam linia Maginot, dar nemții au ocolit-o, aveam un generalisim,
dar l-au concediat, aveam aliați, care azi o iau la sănătoasa.
Da. Însă azi se salvează cine poate. Până și tu fugi.
Cu voi, rămânând fidel alianței noastre.
Când totul se face țăndări, trebuie să ne continuăm viețile.
Dar pentru noi, îmbarcarea e o mare victorie strategică.
Încă 1 sau 2 asemenea victorii strategice și ajungeți în Norvegia.
Cine știe? Poate într-o zi ne vedem în Franța.
- E soția lui. - Femeile nu au ce căuta aici.
E soția lui. E franțuzoaică. Sunt căsătoriți de 3 săptămâni.
Înțeleg.
- Îi aduci o cană cu ceai? - Da, dle. Mulțumesc.
Ce e? Unde merge?
l-am spus să aducă o cană cu ceai pentru tânărul soldat.
Și eu aș bea ceva, chiar și ceai.
- Ciudat voiaj de nuntă. - Și nu cred că s-a terminat.
- Mă numesc Atkins. - Maillat.
Nu îți face probleme! Acum totul va fi bine.
Căpitanul Robinson a rămas cu soția ta.
Nu mai am părinți, nu mai am pe nimeni.
Helene e întreaga mea familie, înțelegi?
- Ești căsătorit? - Nu.
- Vei înțelege într-o zi. - Atkins! Trăiască mireasa!
Atkins! Sari, altfel ardem!
Atkins, vom arde!
- Ajutor! - Stai că vin! Așteaptă!
Ajută-mă, te rog! Nu mă pot mișca. Nu mă atinge! Sunt ars foarte rău.
- Cum te simți? - E atât de frig.
Duminică dimineață 2 iunie 1940
Veniți încoace!
Bătrâne, poți să mergi? Cunosc pe cineva la Sana, se va ocupa...
- Preotule, îți sapi groapa? - Ai o față... De unde vii?
Ți-am văzut infernul foarte de aproape.
Pot să-ți spun că toate poveștile tale preoțești sunt adevărate.
E plin de flăcări, cu 2.000 de tipi care se răsucesc pe grătar.
Pierson, vei spune că întrebarea nu e originală.
Ce face Dumnezeul tău cel bun în tot acest timp?
La prima vedere, s-a ocupat de tine.
De ce "doar de mine"? Nu poate face mai multe lucruri odată?
Poate crezi că vei clătina religia cu asemenea argumente simpliste.
- Te înșeli, Maillat. - Poate că mă înșel.
Dar am văzut oameni răsucindu-se pe foc, înțelegi?
Unii se țineau de testicule urlând și tu insiști în credința ta.
- Dumnezeul tău... - Știi de ce te iei de Dumnezeu?
- Ai nevoie de el. - Sigur că am nevoie de el.
Toți au nevoie de el aici. Și atunci, unde e?
Nu trebuie să-l cauți între dune. Ai încredere în el și îți va răspunde.
Prin mistere, da. Eu te întreb un lucru, tu îmi spui altceva.
- Ce făceai? - Îmi îngropam pistolul.
Nu mai vreau să omor pe nimeni în acest război.
Puteai să te gândești la asta mai devreme.
- În prima zi de război, de pildă. - Eram soldat.
- Și Dumnezeu acceptă... - Acceptă să fii soldat.
- Și acum? - Acum lupta nu mai are sens.
Aici nu vor mai fi decât morți stupide.
Parcă în altă parte sunt morți inteligente.
Sunt morți utile, atâta vreme cât crezi în luptă.
- Cu pistolul acesta ai...? - Da.
- Nu mi-ai spus niciodată cum. - Nu vreau să vorbesc despre asta.
A fost o prostie. Am dat nas în nas în timpul unei patrule în Sarre.
Era care pe care. Eu am fost mai rapid.
Apoi am rămas singuri o vreme. Era foarte tânăr, aproape un copil.
Era întins în zăpadă și mă privea cu ochii săi albaștri.
Îi era teamă. A suferit mult înainte de a muri.
E o prostie, nu crezi?
Dacă cineva nu gândește ca tine în acest război, eu sunt acela
și nu neapărat neamțul pe care l-ai ucis în Sarre.
Ești sigur că diferi foarte mult de mine?
N-ai fost niciodată mai aproape de credință ca azi dimineață.
Dacă aș putea, ți-aș da un brânci ca să te fac să te răstorni.
Nu mă cunoști. M-aș ține de bastingaj.
Pe curând! Dacă vrea Dumnezeu.
Gura!
- Nemernicilor! - Nu te enerva, îți lăsăm și ție!
- Nu vă e rușine? - Nu te-am chemat.
E dezgustător ce vrei să faci. Pari cumsecade.
- Nu ți-e rușine? Las-o baltă. - Nu-l asculta, Paul!
- Te prostește. - Tu să taci!
- Apoi o ia el, gunoiul! - Las-o! Acasă ai face asta?
- De unde ești? - Din Creuse.
Nu-l asculta, Paul! Nu-i răspunde! Întoarce-te imediat!
- Du-te, vorbesc eu cu el! - Hai, Paul, lovește-l!
- Dă-i una pederastului! - Vreau să pleci!
Ajunge! Ți-am vorbit frumos. Dispari!
- Cărați-vă, băieți! - Mai vrei? Nu ți-a ajuns?
- Plecați! - Dă-i câteva, să nu aștepte!
- Pleacă odată! - Nu.
- Nu? - Paul, trage-i câteva!
- Nu te apropia! - Cum?
Du-te, Paul! Nu îți fie frică, nu va îndrăzni!
Nu te apropia!
Nu!
- Jeanne! - Nu mă atingeți!
Eu sunt. Mă recunoști? Privește-mă!
- Unde sunt ceilalți? - Au murit.
- Tu i-ai...? - Da.
- Ești rănit? - Ne-am bătut.
- Deci n-ai tras imediat! - Nu, n-am tras imediat!
- Ești supărat? - Nu, dar vorbești prea mult.
- În orice caz, au meritat-o! - Așa crezi?
Da. Așa vor spune toți.
- Ce facem cu ei? - Ce spui?
Trebuie să-i ducem în stradă. Îi va lua camionul cu morți.
- Camionul cu morți? - Nu l-ai văzut niciodată?
- Trece după fiecare bombardament. - Nu.
Încep cu cel mai mic.
Doar nu vrei să-l târăști așa până jos! Murdărește podeaua.
- Podeaua ta. - Nu mă lăsa singură cu celălalt!
Nu îți va face niciun rău.
Băieți!
- Ce vrei? - E un mort pe strada din dreapta.
- Eu plec. Mașina e plină. - Nu puteți face asta.
- Vă așteaptă un om cu mortul său. - Bine, mergem.
Ciclistule, asta e lume? E vorba de armată, pentru Dumnezeu!
Pe cei morți îi plimbă cu mașina, iar noi ne chinuim pe jos.
- Ai prefera contrariul? - Sigur că aș prefera contrariul!
Bine. Salut, amice!
- Salut, amice! - Salut!
- E amicul tău? - Nu, nu e amicul meu.
- 1 , 2, 3! - Nu mai spune prostii, Jules!
Dacă spune că nu e amicul său! Gata, mergem?
- Așteptați, mai e unul sus. - Sus? La etaj?
Nu e treaba noastră. Noi îi adunăm de pe stradă.
- E prea greu ca să îl cobor singur. - Nu! Am spus nu și gata!
- Și tu? - Vin, dacă-mi dai o țigară.
- Un pachet întreg, dacă vrei. - Bine, amice, eu servesc patria.
Amicul face pe grozavul în fața lumii,
dar l-am văzut șterpelind verighetele celor morți.
Vei spune că morții n-au ce face cu verighetele.
Nu zic altceva, dar eu n-aș face una ca asta. Morții sunt morți.
- El era amicul tău? - Nu.
- Mulțumesc. L-a omorât o schijă? - Nu. Eu.
- Și celălalt, de jos? - Tot eu.
- Ea doarme? - Se pregăteau să o violeze.
- Și de aceea i-ai... - Da.
Nenorociții! 2 Împotriva unei fete.
- E iubita ta? - Nu.
- Ticăloșii! Bine ai făcut. - Ce spui?
- Spun că au meritat să îi omori. - Vii?
- Așteaptă! - Te hotărăști?
Ce e? Doar nu o stric privind-o!
Ticăloșii! Trebuie să fii un ticălos ca să faci așa ceva.
Într-un fel îi înțeleg. Totuși, trebuie să fii un ticălos.
- Ce faci? - Bine, nu te supăra. Mergem.
O micuță dormind e drăguță.
E ca și cum ți s-ar încredința, nu crezi?
Julien!
Hai, pornește!
- Unde mergi? - Mă întorc.
Nu imediat. Nu mă lăsa singură acum!
- Singură? Și Antoinette? - S-a mutat la prieteni, la 6 km.
- Era prea speriată. - Și bunicii tăi?
Au murit acum 2 ani. Știu, te-am mințit ieri.
M-ai speriat puțin, așa că am inventat asta.
- De ce n-ai plecat cu Antoinette? - Trebuie să am grijă de casă.
- Casa e tot ce ne-a rămas. - Dacă explodează, vrei să fii aici.
Știu că e o prostie, dar cred că, dacă rămân, nu va păți nimic.
În pivniță, repede!
- Cârnații ăștia îți ajung o viață. - Antoinette a făcut provizii.
Se temea să nu rămânem fără.
Sper că nu mă părăsești! Nu mă părăsi după bombardament.
Îți dau un sfat bun. Lasă casa și du-te la Antoinette.
- E o prostie. Casa ta e pierdută. - Nu și dacă rămân.
- Rămâi, atunci. - Nu vreau să rămân singură.
- Mi-e prea frică. - Ție, frică?
leri priveai totul de la înălțimea balconului, cu bonoclul.
Nu de bombe mi-e frică. Mi se pare că-i văd mereu năvălind în casă.
- Mai ales pe cel mic, cu ochi răi. - Știu.
- Nu știi! Tu i-ai omorât. E ușor. - Crezi că e ușor?
În orice caz, nu conta pe mine ca gardă de corp.
Adevărul e că ți-e teamă. De asta nu vrei să rămâi. Ești laș!
Pentru asta am omorât 2 oameni.
- Julien, nu mă iubești. - Ce e cu teatrul ăsta?
Ți-am făcut eu declarații? l-am cerut mâna ta mamei tale?
M-am culcat cu tine? Nici nu știu cum de ne tutuim.
Eu te iubesc, Julien.
Câte n-ai face pentru casa ta!
Păzește-ți casa bine!
Și când vor veni nemții, pune o mitralieră în fața cârnaților.
- Ești nebună? - Nu sunt nebună.
Ești o fată ciudată.
Dacă asta voiai, trebuia să îi lași pe cei 2.
Pleacă! Nu! Nu așa, Julien!
Alexandre, avem un vizitator!
lată-te! Afurisitule! Sfinte Sisoe!
Unde ai fost?
Ce ai? Ai o față...
Ți-e foame? Ți-am pus o gamelă deoparte.
- Nu. - Vrei vin?
- Nu. - Îți fac o cafea.
Nu. Înțelegi, nu vreau nimic!
Dă-i whisky! Știi vestea? Dhery ne-a părăsit.
- Cu milioanele lui... - Bine că ni l-ai trimis pe Pinot.
- Îmi place Pinot. - Lasă-mă în pace cu Pinot al tău!
Pentru Dumnezeu, nu mai am dreptul să spun nimic aici! Ce ai?
Gata cu apa de cafea! Nu puteai fi atent, prostule?
De data asta tu aduci apă!
- Alexandre, am omorât 2 oameni. - Doi nemți?
Așa e, nu m-am gândit la asta.
În războiul ăsta, n-am reușit să omor decât 2 francezi.
- De ce i-ai omorât? - Violau o tânără.
- Ticăloșii! - Așa am gândit și eu la început.
Dar nici eu nu sunt mai bun.
- Doar nu... - Ba da. Nu chiar.
- lnițial, mi s-a oferit. - Nu e același lucru.
- Nu știu. - Nu te mai gândi.
S-a întâmplat, asta e! Nu-ți mai bate capul!
Știi, războiul e o mizerie. Îți fac o cafea.
- Lasă, e rândul meu să aduc apă. - Stai jos!
Lasă-l! E rândul meu! Eu am vărsat-o.
- Știți că sunteți caraghioși? - Dă-mi-l și lasă-mă în pace!
- Nu mai face pe dădaca! - Dădacă pe naiba! Dă-mi-l!
Fir-ar să fie!
- Ce vrei să faci cu tânăra? - De ce?
Vrei să mă aranjez? Asta te roade, preotule?
Vrei să o aduc, să-mi spui ceva în latină și totul s-a rezolvat?
Nu. Voiam să știu ce se întâmplă cu ea, asta e tot.
Nu te îngrijora, mă voi ocupa eu. Noi 2 suntem la fel, preotule.
- Avem conștiință. - Eu n-am violat încă pe nimeni.
Preotule!
- Ce proști! Atacă iar Sana! - Nu atacă Sana!
Atacă bateria 75 instalată chiar după Sana.
E cineva aici?
Nu mai știu dacă îl cheamă Antoine sau Alexandre, un tip glumeț.
- Nu e de aici? - Ba da, e la fântână.
- Ce vrei cu el? - N-ai ceva de băut?
- De ce? - Am ceva să vă spun.
Nu căuta motiv. Bea!
Vin de la fântână. Eram acolo când au venit avioanele.
- Și? - Cred că a pățit ceva.
- E rănit? - Du-te să vezi!
- Tu ești preot, parcă. - Da.
În orice caz, e prea târziu.
Plecați, băieți! Nu e nimic de văzut.
- Eu trebuia să fiu aici. - Ba nu, ce tot spui?
- Era rândul meu să aduc apă. - Nu puteai ști.
Ascultă, Maillat, așa a fost să fie și gata.
Da, așa a fost să fie.
Am aflat din întâmplare. Povestea cineva lângă mine.
- Un tip zicea... - Taci!
Ce facem cu el? L-am putea duce la rulotă.
Îl veghem la noapte și îi fac o cruce.
Nu! Dacă îi marcăm mormântul, îl vor duce la groapa comună.
- Atunci? - Îl îngropăm între dune.
- Între dune? Nu e omenesc. - Tu ai un aer omenesc cu asta?
Asta-i bună!
- Maillat, nu suferi doar tu. - Pinot, întoarce-te!
Cred că l-am îngropat prea repede. V-am spus, dar n-ați ținut cont.
Dacă îl vegheam, cum am spus, aveam timp să-i fac o cruce.
O cruce schimbă tot. Nu merită să ai un amic preot ca să te îngroape așa.
- Ar trebui să-i scriem soției sale. - Da.
- Vrei să o fac eu? - Da. Nu, mai bine nu.
Știu ce vei scrie: că a murit eroic, că până la final a avut un moral
exemplar și că sacrificiul său nu a fost în zadar. Știu melodia.
În asemenea cazuri nu scrii ce vrei.
Eu știu ce i-aș scrie soției lui.
Că a murit aducând apă pentru cafeaua prietenilor lui.
- Ce faci? Te întorci la popotă? - Nu. Popota fără el...
Cred că merg la Bray-Dunes.
- Acolo locuiește ea? - Da. Și tu?
Nu știu. Dacă ai fi rămas, rămâneam. Mă angajez în Sana.
Au nevoie de ajutor. Au mii de răniți și mereu vin alții.
- Și tu, Pinot? - Am găsit băieți din Bezons.
- Au o popotă încolo. - Așa, imediat? Ești mulțumit?
Sunt băieți din Bezons.
Îi aud mereu vocea. O am în urechi.
Nu mai ai?
- Nu-mi da tot pachetul. - Am pipa.
Ține, eu fumez din astea!
Salut, băieți!
- Salut, preotule! - Salut, Pinot!
Nu m-ai auzit? Dormeai? Ce ai?
Acum te dai cu ruj? Ești supărată pe mine?
Vezi, ți-am promis că mă întorc. M-am întors.
Răspunde-mi când îți vorbesc!
- Ai ceva schimbat. - A cui e vina?
E vina mea, știu! Dar e și vina ta.
Când ești o fetiță cuminte, nu e bine să faci pe vampa.
Ești luată în serios și apoi e prea târziu.
În orice caz, nu te las baltă.
Ascultă, mă îmbrac în civil și ne ducem undeva împreună.
Nu te mai părăsesc.
- Mă iei de soție? - Dacă vrei.
- Promiți? - Da.
E adevărat? Voi avea un soț?
- Ce e asta? - Ceva cu care să mă apăr.
- Ești o adevărată mică puma. - Îmi strici masa!
Va mai vedea și altele. La fel și casa ta.
Nu începe iar! Deschide ochii! Toată lumea a plecat la Bray-Dunes!
Toată lumea, cu excepția ta. Casa asta e un mormânt, nu vezi?
- Fă-ți valiza, te iau cu mine! - Nu-mi las casa așa!
- Trebuie să fac curat. - Vrei un obuz 7 7 să te ajute?
- Nu vorbi așa, îi aduci ghinion! - La naiba cu casa asta!
Nu mai discut! Dacă nu vrei, plec. Alege între mine și casă!
Unde am merge? Deja e târziu. Doar nu dormim pe dune!
- Ba da. - Și în dune se trage.
- Mai puțin decât aici. - Și dacă am pleca doar mâine?
Julien, te rog! Lasă-mă până mâine!
Să rămânem aici la noapte! Mâine plecăm, îți promit!
Mâine iar vei începe.
Ascultă-mă bine! La stânga porții din Sana, ne găsești rulota.
- E o ambulanță. Nu uiți? - Nu. De ce îmi spui asta?
Am înțeles ceva.
Pentru a te smulge din casa ta, e nevoie de o lovitură de bisturiu.
Te voi necăji puțin. Închide ochii!
Aici Calais! În câteva ore, Wehrmacht-ul își anunță șeful suprem
că Dunkerque a căzut, după lupte înverșunate.
30.000 de bombe incendiare au făcut scrum orașul.
Acest succes considerabil a fost obținut
datorită acțiunii exemplare a Luftwaffe,
căci bravura și forța de șoc a armatei noastre terestre
nu se puteau desfășura pe deplin
decât în spațiul protejat de aviația noastră.
Ce faci aici? Francezii se îmbarcă la Dunkerque.
Grăbește-te! Îmbarcarea se face la căderea serii.
Dușmanul a suferit pierderi severe.
În timpul acestei operațiuni, am scufundat 16 crucișătoare,
37 distrugătoare, 5 submarine, 3 torpiloare,
183 vase comerciale și de transport.
Olanda și Belgia au capitulat.
Armatele de șoc franceze și engleze sunt distruse.
Am repurtat una din cele mai mari victorii din istorie.
Întrucât adversarii noștri continuă să refuze pacea,
lupta va continua până la distrugerea lor totală.
Duminică seara 2 iunie 1940
SFÂRȘlT resincronizare CODYBOSS1969